Společnost a její tabu: O čem se bojíme mluvit?
Význam slova tabu
Slovo „tabu“ pochází z polynéského jazyka, konkrétně z tongánštiny, kde „tapu“ označovalo něco posvátného, zakázaného, nebezpečného. Toto označení se vztahovalo k věcem, lidem, činnostem i slovům, které byly považovány za nedotknutelné, ať už z náboženských, společenských nebo morálních důvodů. Porušení tabu se chápalo jako vážný přestupek, který mohl mít pro jednotlivce i celou komunitu negativní následky, ať už v podobě nemoci, neštěstí, nebo božího trestu.
V moderní společnosti se pojem tabu používá pro témata, o kterých se nemluví otevřeně a veřejně. Jsou to témata, která v nás vyvolávají rozpaky, stud, úzkost, nebo jsou považována za neslušná, nevhodná, zraňující. Mezi typická tabuizovaná témata patří smrt, sexualita, duševní choroby, závislosti, peníze, politika, náboženství.
Důvody tabuizace témat se liší v závislosti na kultuře, historickém kontextu a společenských normách. Obecně lze říci, že tabuizujeme témata, která vnímáme jako ohrožující pro naši identitu, vztahy, hodnoty, nebo společenský řád. Tabuizace témat má své pozitivní i negativní stránky. Na jedné straně nám pomáhá udržovat společenskou sounáležitost, respekt a stabilitu. Na druhou stranu může vést k potlačování emocí, stigmatizaci, diskriminaci a bránit otevřené diskuzi o důležitých otázkách.
Typy tabu v různých kulturách
Tabu, tedy témata, o kterých se nemluví, se liší napříč kulturami a historickými obdobími. Co je v jedné společnosti považováno za nevhodné, může být v jiné běžnou součástí konverzace. Například v některých kulturách je tabu mluvit o smrti, zatímco v jiných je to součástí běžného života a otevřeně se o ní diskutuje. Podobně se liší i tabu týkající se sexu, náboženství, politiky nebo rodinného života.
V mnoha asijských kulturách je neslušné mluvit o penězích, zvláště o vlastním bohatství. V Japonsku je tabu veřejně smrkat, zatímco v některých západních kulturách je to naopak považováno za hygieničtější než smrkání do kapesníku. V muslimských zemích je tabu konzumace vepřového masa a pití alkoholu, zatímco v jiných kulturách jsou to běžné potraviny a nápoje.
Pochopení tabu v různých kulturách je důležité pro mezilidskou komunikaci a předcházení nedorozumění. To, co se nám může zdát nevinné, může být pro někoho jiného urážlivé. Proto je důležité být citlivý k odlišným kulturním normám a v případě nejistoty se raději zeptat, než riskovat faux pas.
Náboženství a tabu
Náboženství hraje v utváření tabuizovaných témat a praktik zásadní roli. Téměř v každé kultuře existují pravidla a zákazy, které jsou považovány za posvátné a jejichž porušení je vnímáno jako urážka bohů nebo narušení kosmického řádu. Tato tabu se často týkají oblastí jako je sexualita, smrt, jídlo nebo vztah k posvátným objektům a místům.
Příkladem může být zákaz konzumace určitých druhů masa v judaismu a islámu, který má své kořeny v náboženských textech a tradicích. Podobně v hinduismu je kráva považována za posvátné zvíře a její zabití je tabu. Tyto zákazy slouží nejen k posílení náboženské identity, ale také k udržení sociální harmonie a pořádku.
S tématem tabu souvisí i pojem "zakázané téma". Jsou to oblasti diskuse nebo chování, které jsou ve společnosti považovány za nevhodné, nepříjemné nebo příliš intimní. Může se jednat o témata jako je politika, peníze, sexuální orientace nebo duševní zdraví. Zatímco náboženská tabu jsou často explicitně definována, zakázaná témata se spíše vyvíjejí v čase a liší se v závislosti na kulturním kontextu.
Porušení tabu, ať už náboženského nebo společenského, může mít vážné důsledky. V minulosti mohlo vést k vyloučení z komunity, trestu smrti nebo božímu trestu. V dnešní době jsou sankce mírnější, ale stále se můžeme setkat s nepochopením, odsuzováním nebo sociální izolací.
Sexuální tabu a společnost
Sexuální tabu jsou nedílnou součástí každé společnosti, ačkoliv se jejich konkrétní podoba liší v závislosti na kulturním kontextu, historickém období a dalších faktorech. Tato tabu se týkají témat, o kterých se nemluví otevřeně a jejichž narušení vyvolává u členů společnosti pocity studu, trapnosti, znechucení nebo dokonce agrese. Mezi nejčastější sexuální tabu patří incest, pedofilie, sexuální násilí, ale i témata jako sexuální orientace, sexuální dysfunkce nebo sexuální praktiky, které se vymykají běžné normě.
Důvodů pro existenci sexuálních tabu je celá řada. Mohou sloužit k ochraně zranitelných skupin, jako jsou děti, k udržení sociální stability a pořádku, k regulaci reprodukčního chování nebo k posilování morálních a náboženských hodnot. V minulosti hrála sexuální tabu důležitou roli v prevenci šíření pohlavně přenosných chorob, v dnešní době se však s rozvojem medicíny a sexuální výchovy tato funkce stává méně relevantní.
Přestože sexuální tabu plní v společnosti důležité funkce, jejich striktní dodržování může mít i negativní dopady. Může vést k nedostatečné sexuální výchově, stigmatizaci sexuálních menšin, zatajování sexuálního násilí a zneužívání nebo k psychickým problémům u jedinců, kteří se se svými sexuálními touhami a potřebami nemohou svobodně vyrovnat.
O tabu se nemluví, protože to, co skrývá, je příliš bolestivé, příliš děsivé, příliš pravdivé.
Hana Dvořáková
Tabu a politická korektnost
V dnešní době se čím dál častěji setkáváme s pojmy jako tabu a politická korektnost. Jsou to témata, která vyvolávají vášnivé debaty a rozdělují společnost. Tabu představuje něco zakázaného, o čem se nemluví, co je společensky nepřijatelné. Může se jednat o sexuální orientaci, náboženství, smrt, nemoci, ale i o politické názory. V minulosti byla tabu témata často spojena s náboženstvím a morálkou, dnes se spíše týkají oblastí, které jsou považovány za citlivé a kontroverzní.
Politická korektnost se snaží o to, aby se jazyk a chování vyhýbaly stereotypům a urážkám vůči určitým skupinám lidí. Cílem je vytvořit inkluzivní prostředí, kde se budou všichni cítit respektováni. Nicméně, někteří lidé vnímají politickou korektnost jako přehnanou cenzuru a omezování svobody projevu. Argumentují tím, že brání otevřené diskusi a vede k autocenzuře.
Je důležité si uvědomit, že hranice mezi tabu, politickou korektností a svobodou projevu je tenká a často subjektivní. Co je pro jednoho urážlivé, může být pro druhého v pořádku. Důležitá je vzájemná tolerance a respekt k odlišným názorům.
Tabu v umění a literatuře
Umění a literatura se odjakživa potýkají s tématy, která společnost považuje za tabu, za něco, o čem se nemluví, co se skrývá a co je nepříjemné. Tato zakázaná témata se liší v čase a prostoru, od sexuality a násilí po politické a náboženské otázky. Umělci a spisovatelé, kteří se těmito tabu zabývají, často čelí kritice, cenzuře, a dokonce i perzekuci. Přesto je jejich role v konfrontaci s nepohodlnými pravdami a zpochybňování společenských norem nezastupitelná.
Jedním z nejčastějších tabu v umění je sexualita. Od erotických maleb starověkého Řecka po kontroverzní díla moderního umění, sexualita vždy fascinovala a provokovala. Spisovatelé jako Henry Miller nebo William S. Burroughs posouvali hranice zobrazování sexuálních témat a jejich díla byla často zakazována pro obscénnost. Dalším palčivým tématem je násilí. Ať už se jedná o brutální scény ve filmech Quentina Tarantina nebo syrové popisy války v románech Ericha Marii Remarqua, násilí na plátně a v knihách vyvolává silné emoce a nutí nás konfrontovat se s temnými stránkami lidské existence.
Politika a náboženství představují další oblasti, kde se umění a literatura často střetávají s tabu. Kritika moci, zpochybňování náboženských dogmat nebo zobrazování kontroverzních historických událostí – to vše může vést k ostrým reakcím a snahám o umlčení nepohodlných hlasů. Přesto je důležité si uvědomit, že umění a literatura by neměly být spoutány zákazy a omezeními. Naopak, jejich úkolem je otevírat tabuizovaná témata, vyvolávat diskuzi a zpochybňovat zažité pravdy.
Porušování tabu a jeho důsledky
Tabu, témata o nichž se nemluví, o nichž se šeptá jen v koutech. Jsou to pravidla, nepsaná, ale hluboce zakořeněná v naší kultuře a společnosti. Porušení tabu vyvolává silné reakce, od nevole a znechucení až po agresi a vyloučení z komunity. Proč? Protože tabu chrání to, co je pro společnost důležité, ať už je to náboženství, sexualita, smrt nebo cokoli jiného.
Důsledky porušení tabu se liší v závislosti na závažnosti přestupku a na tom, jak přísně je dané tabu v dané kultuře vnímáno. V některých kulturách může být porušení tabu otázkou života a smrti, v jiných se setkáme "pouze" s výsměchem, pomluvami nebo sociální izolací. V moderní společnosti se tabu postupně uvolňují a témata, která byla dříve tabuizována, se stávají předmětem otevřené diskuze. To je dáno mimo jiné i rozvojem internetu a sociálních sítí, kde se stírají hranice a anonymní prostředí umožňuje otevřeněji hovořit i o dříve tabuizovaných tématech.
Je však důležité si uvědomit, že i když se tabu mění, stále existují a jejich porušení může mít negativní dopad na jednotlivce i na společnost. Je proto důležité k tabu přistupovat s respektem a citlivě zvažovat, zda a jakým způsobem o nich budeme hovořit.
Vývoj tabu v moderní době
V dnešní době procházejí tabu témata bouřlivým vývojem. Globalizace, internet a migrace vedou k promísení kultur a s tím i k přehodnocování tradičních tabu. Co bylo dříve nemyslitelné, je dnes diskutabilní a naopak. Například témata jako sexualita, gender a duševní zdraví se stávají stále otevřenějšími. Naopak témata jako rasismus, xenofobie a diskriminace se stávají stále více tabuizovanými.
Moderní společnost se snaží o inkluzivitu a respekt k odlišnostem. To se projevuje i v jazyce, kde se objevují nová slova a výrazy, které nahrazují dříve běžná, ale dnes již nevhodná označení. Například slovo "cizinec" je nahrazováno slovem "přistěhovalec" a slovo "homosexuál" slovem "gay".
Vývoj tabu je dynamický proces, který odráží proměny společnosti. Co je dnes tabu, nemusí být tabu zítra. Důležité je vést otevřenou a kritickou diskusi o tabuizovaných tématech a usilovat o společnost založenou na respektu a toleranci.
Vliv médií na tabuizovaná témata
Média hrají klíčovou roli v utváření veřejného mínění a ovlivňují způsob, jakým vnímáme svět. To se týká i tabuizovaných témat, o kterých se dříve mluvilo jen šeptem. Díky médiím se tato témata dostávají do popředí zájmu a otevírají se diskuze, které byly dříve nemyslitelné.
Smrt, sexualita, duševní choroby – to jsou jen některá z témat, která byla dlouho tabu. Média ale boří bariéry a ukazují, že i o těchto tématech je potřeba mluvit. Dokumentární filmy, rozhovory s odborníky a osobní příběhy lidí, kteří se s těmito tématy setkali, pomáhají odbourávat strach a stud.
Je ale důležité si uvědomit, že vliv médií na tabuizovaná témata není vždy pozitivní. Bulvární média často využívají citlivá témata k upoutání pozornosti a zvyšování sledovanosti. Místo objektivního informování se uchylují k senzacechtivosti a manipulaci, což může vést k prohloubení stereotypů a diskriminace.
Je proto důležité přistupovat k informacím z médií kriticky a ověřovat si je z více zdrojů. Jen tak můžeme zajistit, aby média plnila svou důležitou roli v boření tabu a otevírání důležitých společenských debat.
Tabu a duševní zdraví
V naší společnosti existuje mnoho témat, o kterých se mluví jen těžko. Mezi ně patří i duševní zdraví. O depresích, úzkostech nebo psychózách se často mlčí, a to i v rodinách a mezi blízkými přáteli. Důvodů je hned několik. Jedním z nich je strach ze stigmatizace. Lidé s duševní poruchou se bojí odmítnutí, posměchu nebo diskriminace ze strany okolí. Obávají se, že přijdou o práci, přátele nebo respekt. Dalším důvodem je nedostatek informací. Mnoho lidí neví, co duševní onemocnění vlastně obnáší, a mylně se domnívají, že jde o projev slabosti nebo selhání. Tato neznalost vede k předsudkům a stereotypům, které dále prohlubují tabuizaci duševního zdraví. Mlčení a tabuizace však situaci jen zhoršují. Lidé s duševními problémy se pak bojí vyhledat odbornou pomoc a stáhnout se do izolace. To může vést k prohloubení jejich potíží a v krajních případech i k sebevraždě. Je proto důležité o duševním zdraví mluvit otevřeně a bez předsudků.
Vlastnost | Tabu v minulosti | Tabu dnes |
---|---|---|
Sexualita | Velmi tabuizovaná, otevřená diskuze byla nepřípustná. | Stále tabuizovaná, ale s rostoucí otevřeností a diskuzí, zejména mezi mladší generací. |
Duševní zdraví | Silně stigmatizované, často spojováno s hanbou a studem. | Stále existuje stigma, ale roste povědomí a ochota vyhledat pomoc. |
Náboženství | V závislosti na kontextu, kritika náboženství mohla být tabu. | Větší svoboda projevu, ale náboženské otázky mohou být stále citlivé. |
Otevřená komunikace versus tabuizace
V dnešní době se čím dál častěji setkáváme s pojmem "otevřená komunikace". Mluví se o ní v kontextu mezilidských vztahů, výchovy dětí i společenských témat. Na druhé straně barikády stojí tabu, témata, o kterých se nemluví, a to ani v soukromí, ani na veřejnosti. Tato tabuizovaná témata se liší v závislosti na kultuře, náboženství a historickém kontextu.
Zatímco otevřená komunikace slibuje uvolnění napětí, budování důvěry a řešení problémů, tabuizace naopak vede k mlčení, strachu a nepochopení. Témata jako sexualita, smrt, duševní choroby nebo finanční problémy bývají často tabuizována. Mlčení o nich však může vést k šíření dezinformací, předsudků a v konečném důsledku i k individuálnímu strádání.
Otevřená komunikace o tabuizovaných tématech není vždy jednoduchá. Vyžaduje odvahu, citlivost a respekt k odlišným názorům. Je důležité si uvědomit, že neexistuje jedna univerzální pravda a že každý má právo na svůj vlastní názor.
Publikováno: 09. 07. 2024
Kategorie: společnost